Jag fattar inte att du gjorde så mot min man.
- Jag är ledsen. - Ledsen?
- Han ser ju ut som en clown! - Jag är lika chockad som du.
Det här fårföljder, mr Tovar.
Du ska få se.
- Jesus, Maria och Josef. - God morgon, mr Tovar.
Du fick mr Block att se ut som en idiot. Hur tänkte du?
Jag försökte få honom snygg.
- Ursäkta? - Yngre, kanske.
Mr Blockvar inte ung, trevlig eller smal.
Lite färg i ansiktet ändrar inte på det.
Jag är ledsen.
Vårt jobb är att få de döda att se bra ut inför familjerna.
Jag har mycket atttänka på-
- och du gör det inte lättare.
De första vittnesuppgifferna-
- var skräckslagna och osammanhängande.
- Tant Lou? - God morgon.
- Har du tid? - Alltid för dig, Junior.
Jag har fått nog av den där flickan.
- Gick förrättningen inte bra? - Nej.
DyeAnne gjorde iordning kroppen.
Men mrs Blockvar inte så nöjd.
- Tre misstag? - Tja... Ja.
Okej, jag säger upp DyeAnne. Låtsas som om du inte vet nåt om det.
- Jag harför mycket att tänka på. - Självklart.
Tack.
Paret DelAmo väntar. Och jag har ordnat en intervju med en ung kvinna.
- Två möten? - Hon har gått begravningsutbildning.
Du måste träffa henne. Trevlig, smart.
Jag vet att hon inte kan ersätta Bobby Kimball.
Men om du gillar henne kan hon göra Bobbys arbete.
- Pitt Institute? - Ja, P.I.M.S.
Du sa väl inget om lön?
Okej. Inga fler möten den här veckan, va?
Datorn säger...
...nej.
Jag måste kolla en sak.
Ge paret DelAmo mer kaffe och en tidning.
- Det vet du attjag gör. - Tack.
...då får vi bättre översikt. - Tack, inspektören.
Det här är Bill Cardill, WllC, nyheter i TV 11.
- God morgon. - God morgon.
- Jag har precis börjat. - Vems bil är det, Russ?
Jag skulle säga det. Den här killen kom förbi...
Werner Gottshok Begravningsbyrå inspektör
- Sa han nåt? - Han skulle se sig omkring.
- Och du lät honom göra det? - Han såg så officiell ut.
- Han är statsanställd. - Vart gick han?
- Kyrkogården, tror jag. - Jävlar.
Russ, håll den där grinden låst!
Jag håller den låst, Gerald.
Ingen går ju ut.
Hjälp mig. Hjälp mig.
Jag är ledsen, mr Gottshok. Verkligen.
- Vad? - Det skulle inte bli så här.
Inga leveranser, sa jag ju!
Stopp, stopp!
- Hittade du honom? - Ja, det är ordnat.
- Inga leveranser. - Men de är...
Jag vet vilka de är. Säg det åt dem.
Han vill inte ha er här.
Varför är spaden blodig?
Gnagare. Glöm spaden nu, Russ.
Har du lämnat dörren öppen i dag?
Nej... Ja, i några minuter.
Jag gickin och drack.
Jävlar. Jävlar! Är dörren låst nu?
- Ja. - Ge mig nycklarna.
Vad spelar det för roll? Den var bara öppen i några minuter.
God morgon. Gerald Tovar, begravningsentreprenör.
Francis DelAmo.
- Min fru, Honey. - Vilket sött namn.
- Det är trevligt att träffas. - Hur mår ni?
Jag kan inte klaga.
Jag är ledsen, det är rökförbud här.
Vad kan Tovar & Son Mortuary göra för er?
Min pappa är på ett vårdhem, och han kan dö när som helst.
- Så vi vill ha en plan. - Ett förhandspaket.
Vi har några att välja från. Vi kan titta på urvalet av kistor.
Vi har flest kistor med halvlock, stål, fiberglas, trä. Jag gillar ek.
Vi vet inte vad pappa vill ha.
Men han har alltid varit väldigt... ekonomisk.
Snål.
Jag förstår.
Jag brukar inte rekommendera det, men vi har en duktäckt kista.
Vi kallar den "Minimum".
Fiberplatta täckt med svart filt.
Värdigt och väldigt prisvärt.
Mr Tovar, eftersom pappa aldrig pratade om det-
- och vi nu inte vet vad han ville-
- tänkte vi kanske...
Kremering.
Jag förstår.
- Skrämde jag er? - Nej, intedu.
Nåt hände på vägen. Vi stannade och pratade med några män.
Chauffören sa att de inte var män, utan lik.
- Cristine... - Cristie.
Du har referenser, det är bra.
Får jag fråga var du gick din utbildning?
Här på jobbet, med min pappa.
Jag planerade det inte. Det blev bara så.
Så du tog över familjeföretaget?
Ja. Pappa jobbade med lik med sin pappa hemma i Tjeckien.
Jag kan inte uttala namnet på staden. Jag är den första som är född här.
- Är ni den enda byrån i Hinzmanville? - Ja.
Ja, vi är ensamma på marknaden.
Du kan få börja som lärling om du vill ha jobbet.
- Ja, tack! - Kan du börja i dag?
- Ja, jag kan börja direkt. - Bra.
Det är inte så lyxigt här.
- Jag får övervaka ditt arbete först. - Självklart.
Ni erbjuder kremeringar här också, eller hur?
Vi gör inte... Vi gör inte så mycket sånt.
Men vi har en ugn.
Tant Lou får prata om lönen. Det är inte mycket, men okej.
Lou ger dig nycklar. Vissa rum får du inte tillträde till.
Tack, mr Tovar.
Kalla mig Gerald.
Här är kylrummet.
Följ mig.
...män som stjäl lik. - Varför kör du så där?
Vi kunde ha blivit fångade.
DyeAnne...
Det här är Cristine... Cristie Forrest.
Hej, jag heter DyeAnne.
Trevligt att träffas. Cristie. Diane?
DyeAnne, med ett Y och ett E.
DyeAnne har varit hos oss i tre månader. Hon tränar än.
Hon är inte redo för balsamering än. Ni kan arbeta på mr Hadleyihop.
Jag måste kolla en sak. - DyeAnne, visa Cristie var allt finns.
Okej.
Efter tvätten masserar vi musklerna.
Det gör det lättare att balsamera.
Jag har hört att han tog metamfetamin.
Han tog en överdos.
Alla får samma respekt när de kommer hit.
- Jobba lite mer på biceps. - Jag vet hur man gör.
Förlåt mig.
Gerald berättade inte var du gicki skolan.
Junior kommer att ge mig sparken.
Junior?
Jag vet inte varför jag bryr mig.
Arbetstiden suger.
Sena kvällar, utryckningar?
Nej! Jag älskar att arbeta själv.
Sent på natten.
Det är resten av tiden, på dagarna, med folk.
Hej, Dye...
Förlåt, jag trodde att du var DyeAnne.
- Det gör inget. Jag heter Cristie. - Det här är Cristie Forrest.
Den nya assisterande byråchefen.
- Så formellt. Jag har precis börjat. - Trevligt att träffas.
Har du sett Gerald?
Ingen fara.
- Vi ses senare, DyeAnne. - Jag sms: Ar.
Trevligt att träffas, Cristie.
- Tant Lou? - Den förlorade brodern återkommer.
Gerald.
Harold.
- Jag borde väl vara förvånad. - Oj.
Du har förändrats.
Har du gått ner ivikt?
Jag lämnar er två ensamma.
Ni har säkert en hel del att ta igen.
Trevligt att ses igen, tant Louise.
Så...
Har du hänglås på krematoriet nu?
Vi har problem där inne.
Vi måste nog prata.
Får jag tillägga att Gud hällde en hink av naturresurser-
- ner hit tilloss för att lämna sin välsignelse-
- i händerna på patrioter som värderar hårt arbete.
- Vad är det på tv? - Syster Sara.
- Syster Sara? ...som har lämnats i vår farstu!
- Har du pratat med DyeAnne än? - Inte än. Jag ska.
Kan du höja? Hon är toppen.
Gerta, jag avnekar de som säger att-
- bara på grundav att förre vicepresldenten saknar puls-
- så är han, som media så gärna uttrycker det-
- en vandrande död.
Eller en zomble, också.
Känner du lukten?
- Vad då? - Lukten av knäppskalle ökade.
- Förstår du henne, tant Lou? - Tea Party-snack.
Skratta om ni vill, men den där kvinnan-
- är den nya rörelsens ansikte.
Är du teabagger nu? Du vet väl vad "teabagging" är?
Det är ett olämpligt ord.
Gerald, då...
Alla föredrar väl sin egen slags misär.
Amerika!
Vi lyssnar inte längre.
Så ser det ut när konstitutionen blir arg.
Ingen kommer in hit. Det är förbjudet område.
Du har inte rört nåt!
- Vad? - Du har inte rört det sen han dog.
Nej. Jag går in här ibland för att få vara för mig själv.
Är det fortfarande där?
Pappas "kvastskaft"?
- Det väcker minnen. - Fick du leka med den?
- Ge hit. - Nej, Harold.
Det är ingen leksak. Den är värd pengar.
Jag minns den här också. Pappas gamla minikyl.
- Där finns inget du vill ha. - Nåt att fukta strupen med, bara.
Bara det inte är light.
- Vad har vi här? - Ta ut det.
Det är inte light.
Du har rätt. Det var det inte.
Det var gott.
Du ser så där trist och oduglig ut, Harold.
Det är trevligt att träffa dig också, Gerald.
Varför är du här? Tröttnade du på att behandla hundar och katter?
Nej.
Nej, jag...
Jag stängde veterinärkliniken.
Jaså?
Jag var tvungen.
Jag behöver pengar, Gerald.
Okej, Harold.
Nej. Nej, nej...
Riktiga pengar.
Nå, lillebror.
Tro inte attjag har några pengar.
Lyssna här, Gerald.
Du ärvde begravningsbyrån, huset, tomten det står på-
- för att inte tala om gården. Jag behöver pengar.
Jag bestrider testamentet om jag måste.
Ska du börja igen?
Efter tio år kommer du hit...
- Du var inte på begravningen. - Jag mådde dåligt.
Varför skulle jag ge en halv-Tovar pengar, även om jag hade några?
Fan, Harold.
Förlåt mig.
Det passar inte nu.
Vi är fortfarande bröder.
Låt mig gottgöra dig.
Kom på middag i huset i kväll, så kan vi prata om det.
Ska du laga middag?
Om du inte hellre tar nåt ur den gamla minikylen.
Det var ett svårt val.
Då var det avgjort.
Kom hit klockan sju så kör vi dit tillsammans.
Okej, bror.
Okej.
- Får jag komma in? - Du är redan inne. Vad är det?
Dörren. Den var bara öppen i fem minuter, jag lovar.
Jag tror dig, Russ.
Jag har haft mycket att tänka på på sistone.
Ugnen är trasig, vi har en nyanställd.
Arbetet hopar sig.
- Du kanske har känt lukten? - Ja...
Vi håller tyst om det. Är du med?
Visst. Men...
...krematoriet... Funkar inte ugnen alls?
Vi kan säga att elden inte fungerar för mig, Russ.
- Okej. - Russell?
- Du har en bror på Henry Cooper, va? - Ja, min tvillingbror Owen.
Han är en latmask.
Han har hästsvans. Det är äckligt.
Jaha.
Gå ut och tvätta vagnen.
- Du, Russ! - Ja?
Glöm inte nycklarna.
Och håll dig borta från ugnsrummet så länge, okej?
Visst.
- Har ni lagt ut allt desinficerat? - Ja, mr Tovar.
Du luktar mentol.
Min speciella parfym. Bara för din skull.
Det är alltid trevligt att se nån Gud la ner lite extra tid på.
Synd att det här inte är en av dem.
Då sätter vi igång.
Du har alla verktyg här och munformare där borta.
Där ligger ögonkapslar. Och om du inte lyckas stänga ögonen...
...så använd superlim. - Det visste jag inte.
Jag har ingen injektionsspruta för att stänga munnen. Bara nål och tråd.
Jag har faktiskt en egen injektionsspruta.
Det går bra, om du kan använda den.
Och det verkar du kunna.
Min trokar.
Pappa kallade det balsamerarens spjut.
Man ska skjuta in den försiktigt, speciellt om kroppen är gasig.
Det är ännu ett skäl till att vi har ansiktsmask.
Jaha.
Jag har nåt att göra. - Hjälp Cristie.
Ordna ansiktet, Cristie. Jag är strax tillbaka.
Kom igen!
- Pappas T87? - Japp.
- Hoppa in. - Vad har du gjort?
Vad har jag inte gjort?
Här är pappa.
Ta den tid du behöver. Jag går in i huset.
- Du minns var matsalen ligger. - Ja.
Hallå?
Hej, mr Tovar.
Okej.
Ja. Jag förstår.
Idiot.
Vad då? Var det Gerald?
Junior.
Han fick annat att göra. Vi ska balsamera kroppen.
Han kollar ditt arbete senare.
Jag ska vara din hjälpreda.
Hejsan, mina damer.
Jag tror att kände honom.
Ja, jag köpte gräs avhonom en gång. Vad hände?
Jag tror att han dog.
Ska vi ses senare?
- Vi ska ta hand om honom först. - Nu?
Du menar balsamera mr Hadley.
Jag kan vänta lite och komma tillbaka.
Det är ingen fara. Jag var med några gånger med Bobby.
- Okej, men stå inte för nära. - Han spyr inte.
Det krävs mycket för att få mig att må illa.
Nyheter från WHNZ. Syster Sara-
- är på bokturnè och ska signera böcker i Hinzmanville galleria.
- Det blir... - Det räcker.
- Jag hoppas att du gillar öl. - Kaffe hade varit bättre.
Kaffet är slut. Jag har inte mycket annat hemma, tyvärr.
Jag har kalltvatten.
- På flaska? - Bara vanligt kranvatten.
Nej!
Jag dricker aldrig kranvatten.
- Är du rädd för vad som finns i det? - Tror du att de bara tillsätterfluor?
Perfekt paranoia-
- är perfekt beredskap.
Det som passar dig brukar inte passa mig.
Det är ju så det har varit, eller hur?
Ja.
Nåt ditåt.
Så...
Du har verkligen inte gjort ett skvatt åt det här huset heller, eller hur?
Se dig omkring, lillebror. Här har du en sevärdhet!
Jag kommer inte över det.
Pappas död, jagvet.
Han finns överallt.
Jag var inte förberedd på det. Jag jobbade där med honom i 30 år.
Du kanske bara ska sälja det, Gerald.
Begravningsbyrån, huset, släpp det.
- Det skulle du vilja, va? - Lev här och nu.
Här och nu sitter framför mig och ber om pengar. Kräver pengar.
Men jag bryr mig inte.
Jag har stora problem.
Ugnen i krematoriet? Laga den, bara.
Det är inte så enkelt. Ge mig den där ölen om du inte ska dricka den.
Hör här. Jag är här nu.
Låt din bror hjälpa dig.
- Tror du att du vill veta vad det är? - Absolut.
Då ska jag berätta.
Det var en bra idè att ta en rast.
Jag trodde att du skulle komma med öl, eller nåt.
Det här var en bra idè.
Det här är bra grejer.
- Zombier? - Du sa det. Jag vet inget om zombier.
Okej.
Vänta lite.
Så du säger...
...att det finns lik på begravningsbyrån...
...som rör sig?
På krematoriet. Ja, de rör sig.
Några av dem reser sig.
Okej, okej.
Får jag fråga en sak?
Rör de sig snabbt eller långsamt?
Är de hasare eller sprinterlöpare?
De rör sig långsamt. De är döda.
Romero-zombier.
Okej.
Jag tar gärna den där ölen nu. Nej, jag hämtar den.
Sitt kvar, du.
Det här är juristfirman Boyle, Snyder och Wright. Tryck din anknytning.
Dan, det är Harold.
Jag har det vi behöver mot min bror.
Kolla upp mental oförmåga, så ringer jag dig i morgon bitti. Tack.
- Var sa du att du gicki skolan? - Det sa jag inte.
Hon är nekro.
Vad?
- Vad är det? - Jag gillar döda människor.
Menar du... för sex?
Ta ett bloss till.
Det är grymt.
Jesus, Gerald!
Hur kan det här ens ha börjat?
Pappa hade en sido verksamhet från regeringen. Med medicinskt avfall.
- Federala regeringen? - Pappa tog saker de inte ville ta.
De rullade in och han brände allt de kom med, och fickkontanter i handen.
Verkligen?
Den riktiga skiten började för ungefär tvåveckor sen.
De kom med en riktigt tjock liksäck.
Okej?
Och?
Jag har faktiskt hört talas om såna här händelser.
- Regeringen. CRAC. - Crack?
- Det handlar inte om droger. - Nej...
Det är en anakronism.
Initialer. C.R.A. C stårför-
- Corps Reanimation Cover-up. Läser du inte "The Grudge Report"?
Socialist styrda interneringsläger, Area 51, låter det bekant?
Jösses. Och...
...zombie attacker. Pittsburgh 1968 och sen 78.
Louisville 1985 och Pittsburgh igen 1990.
De säger att den var lik den år 1968, men blodigare.
Pittsburgh. Pittsburgh.
Där började det. Enligt "The Grudge Report"-
- är det världens zombie huvudstad. Hinzmanville ligger inte långt bort.
Hur vet du så mycket?
- Det står på internet, det är sant. - Jösses.
Till och med jag vet att allt på internet inte är sant.
Var har du hört att allt på internet är sant?
På internet.
- Tror du att jag är knäpp? - Nej, nej.
- Jo. - Nej.
Jag ska visa dig.
Cristie? Mår du bra, Cristie?
- Mår du bra? - Vi skulle ha sagt nåt.
Du har väl tagit Eförut, eller hur?
E?
Ecstasy.
Russell stoppade det i jointen.
Det är lugnt, du mår bra.
Du måste bara ta det lugnt en stund.
Tror du mig inte? Vi åker dit nu.
Kom igen, det är sent! Du har ju druckit, du kan inte köra.
- Du kan väl köra bil med växelspak? - Självklart. Ja.
Varsågod. Vi nyktrar till när vi är där.
Visst, men vi stannar och köper kaffe. Du måste vara lite nykter.
Stäng den.
Herregud!
- Det stinker. - Ta det här under näsan.
Herregud.
Gerald! Det måste vara hundra kroppar här inne.
Du gillar väl skjutvapen?
- Jag tar spaden. - Ett gevär?
Du gav mig ett gevär. Vad är det vi går in i?
Håll dig bakom mig.
Försöker du chocka mig så har du lyckats.
Var försiktig. Det är laddat.
Herregud.
Det är otroligt.
Vad är det här?
De kommer från olyckan medTea Party-bussen för några dagar sen.
Jag hörde om det. Kom de hit?
Å, nej. Det här är fina amerikaner.
Deras guru, DirkErmey, körde ner dem i ett dike.
De började vakna till liv förtvåveckor sen.
Några dagar innan kom företaget med en tjock liksäck.
Det var nåt frätande i säcken.
Pappa tog emot allt och brände upp det snabbt.
Men det gjorde inte du.
Det var nåt särskilt i den.
Gerald!
Vad då?
Gerald, varför bränner du inte bara kropparna, och gör dig av med dem?
- Eld? - Vad?
Du var inte här, så du vet inte. Pappa skötte alltid kremeringen.
Jag kunde inte ens hjälpa honom.
Jag försökte.
Men jag kunde aldrig.
Okej, så du...
...tog bara kropparna och pengarna.
- Det handlade inte om pengar. - Okej.
När pappa dog tappade jag fattningen, och några månader gick.
Sen lägger sig saker på hög.
Jag är väl vad man kallar...
...en förhalare.
Ja, ja. Följ med mig.
Vad i...
...helvete är det här?
Bobby Kimball.
Varför hänger han där?
Bobby är speciell. Han är sonen jag aldrig fick.
Han arbetade här med mig i åratal.
Jag tänkte låta honom ärva allt.
Men det blev inget med det. Han slets itu av en lastbil.
Som han ser ut nu.
Men...
...varför är han fast surrad så där?
När de andra kom tillbaka tänkte jag...
...att om jag surrar fast honom så kan jag kontrollera honom...
...om han kommer tillbaka. - Han är död.
Tillbaka från de döda.
När de kommer tillbaka gör de det långsamt.
Långsamt?
Så långsamt att man knappt märker det.
Jag trodde att jag var galen.
Sen lånade jag en videokamera av DyeAnne.
Jag spelade in hela natten, men såg inget.
Inte en rörelse.
Det var när jag spolade framåt jag såg en av dem röra sig.
Så jag hade tid attta itu med det.
Jag måste bara ha kontroll på det.
Sent på natten drog jag igång motorsågen och tog död på dem.
Det låter som en otäck historia, men lyssna på dig själv.
Du låter som en galning. Alltjag ser här-
- är en massa stympade kroppar som borde ha begravts!
Men för i helvete! Jag ska visa dig om du inte tror mig.
- Gerald... - Jag har kameran här borta. Kom!
Batteriet är dött.
- Jag har mer band på kontoret. - Nej, nej!
Det räcker. Jag har fått nog!
Det har varit en lång natt. Jag åker till motellet.
Ditt gevär.
Jösses, Gerald!
Jävlar! Aldrig en zombie i närheten när man behöver en.
Junior! Är du här inne?
Junior? Junior?
- Tant Lou? - Herregud, vilken stank!
Vad gör du här så sent?
Jag glömde min handväska. Jag körde helavägen till kasinot.
Och fick vända!
Jag körde tillbaka hit, och tyckte att jag hörde röster...
Junior...
Vad är det som händer här?
Alla de här kropparna...
Tant Lou!
Å, gumman.
Jag är ledsen.
Kom här. Kom.
Kom nu, kära vän.
Kom här, du ska få sitta ner-
- i den gamla soffan.
Du kommer att klara dig fint.
Lägg dig ner här. Så där, ja.
- Rör inte det här. - Junior...
Jag förstår inte, Junior.
Jag fick ett otäckt bett.
Vad var det därför nåt? Var det nån galning?
Ska vi inte åka till sjukhuset? Varför åker vi inte till sjukhuset?
Jag kan inte ta dig till sjukhuset, Lou.
De kan inte göra nåt för dig i alla fall.
Och de skulle absolut inte förstå.
Förstå?
Säger du att den där saken dödade mig?
Vila huvudet, bara.
Blunda och vila lite.
Jag kommer tillbaka om en stund.
Och då är allt...
...precis som det ska vara.
Vila lite nu, Lou.
Varför händer det här nu, pappa?
Jag försökte göra allt precis som du ville.
Tant Lou?
Här uppe.
Jösses. Så det är hit nitar de avlidna, DeeDee?
Jag heter DyeAnne, sa jag ju.
Jag är inte så förtjust i att vara bland de döda.
Jag gillar att göra skillnad för de levande.
Men jag vill tacka för skjutsen-
- medan chauffören till limousinen väntar på...
Bärgningsbil är ordet du letar efter.
Har ni handsprit, och en cola light?
- En cola light? - Jag ska kolla.
Tack. Och ett böjbart sugrör.
Herregud! Det är nåtfel på tant Lou!
Vad händer?
Jävlar!
Å, järnvägar!
- Hjälp henne! - Följ med mig.
Håll dig borta!
Vad gör hon? Hon ser ut att vara död!
- Jag vet inte! - Bort!
Vi måste hindra henne!
Russell! Använd det här!
- Var försiktig! - Jag är lite upptagen nu!
- Herregud! - Vad fan?
Varför skulle den där knäppa tanten attackera mig?
Alla tycker om mig.
Tant Lou?
Ingen aning.
Hon såg nästan ut som en filmzombie.
Det är så de ser ut.
Jag brukar inte titta på såna filmer.
De är för morbida.
Jag känner mig alldeles yr.
I filmer beter de sig som tant Lou gjorde.
Och de vill äta hjärnor.
Förlåt, vad sa du nu?
Om vad varelserna vill äta?
Hjärnor.
Hjärnor?
- Herregud. - Fan, DyeAnne!
- Vad fan händer? - Jag ser henne inte.
- Subban dödade henne. - Vi måste hitta och låsa in henne.
Krematoriet. Jag har nycklar. Dörren dit är stadigast.
Vi låser in henne där, det är säkrast. Det är bara lik där inne.
Vi sticker. Kom!
Det var meningen.
När han kom tillbaka visste jag.
Har du...
Har du... grävt upp pappa?
Han var snabb när jag gav honom medlet.
Snabbare än de andra. För vissa tog det flera dagar.
Jag visste att vi inte skulle bränna dem.
Han ville bli kremerad, men jag tog hit honom i stället.
Och nu är han tillbaka.
Grävde du upp pappa-
- och gav honom av vätskan från liksäcken?
Livets blod.
- Pappa, det är Harold. - Gå inte för nära.
Gerald...
Jag trodde inte på dig förut, men det gör jag nu.
- Att se är att tro. - Men det löser inte ditt problem!
Vad ska du göra med alla de andra på begravningsbyrån?
Det här är allvarligt, Gerald.
Folk är i fara. Tänker du på tant Lou? Hon är ju släkt!
Hon blev biten.
- Hon är nog zombie vid det här laget. - Vad?
Gerald!
Herregud!
Vad har du gjort?
Vad ska vi göra?
Jag tog tillbaka pappa.
- Allt annat är lite dimmigt. - Okej.
Okej, okej, okej.
Vi måste tänka klart.
Okej.
Vi kan nog hålla myndigheterna borta, och vi ska inte bränna dem.
Men krematoriet måste vara låst. Förstår du?
Låst och tillbommat. Och sen...
...kör vi grönt. - Vad pratar du om?
Maskar! Jag vet var jag kan få tag på massor av maskar!
Jag ska hjälpa dig.
Jag ska hjälpa dig. Men inte gratis.
Jag måste få nåt i gengäld.
Pappas gamla portfölj.
Det ligger 30000 dollar i den. Det är alltjag har.
Det är en början, men det räcker inte.
Vad vill du ha?
Gerald, vad vet du om vävnadsinsamling?
En människas kropp är värd 200000 dollar-
- när den delas upp och säljs till företag som köper mänsklig vävnad.
Du blir av med ditt problem-
- och du ger dig in i vävnads branschen med mig.
- Vävnadsinsamling? - Ja, maskarna äter upp de ruttna...
...och vi tar det vi vill ha från resten.
Och från de nya kunderna.
Ben är väldigt värdefulla.
Inför begravningarna får vi ersätta benen med...
...nu spånar jag fritt... plaströr.
Vem skulle få veta det?
- På begravningsbyrån? - Det är perfekt.
Det är skändning! Jag vill inte vara respektlös mot de döda.
Gerald! Det är det du har varit!
Jag skyddar pappas arv!
Jag är ingen gravplundrande vävnadstjuv!
Pappa!
Lillebror, nu kommer du inte tillbaka mer.
Jag vill gärna hjälpa dig, men det finns ingen bot för det där bettet.
Det här är en bra plats för dig.
Med familjen. Hemma.
Gerald, svara!
DyeAnne.
Cristie?
Det passar inte så bra just nu.
Vad?
Jösses. Lugna dig. Lugna dig.
Okej. Stanna där. Jag kommer så fort jag kan.
Det här är nog inte rätt tidpunkt. Men det finns ingen sån.
- Vi måste ta hand om DyeAnne. - Vad menar du?
- Hon kommer tillbaka. - Kommer hon tillbaka?
Som tant Lou?
Ja, precis så.
Du sa att du och Russell attackerades av nån galen subba, eller hur?
Samma sak kommer att hända henne.
Vad tänker du göra?
Det här är inte DyeAnne längre.
Gå ut härifrån och kom inte tillbaka in.
Gå, nu.
Jävlar.
- Det förtjänade hon inte. - Vi måste hämta Russell.
Han blev ju indragen i ugnsrummet. Han är död.
Vi vet inte att han är död.
- Bryr du dig inte? - Han förtjänade det inte heller.
- Vill du inte ens försöka? - Om jag trodde att det fanns en chans!
Finns det ingen chans?
- Har du skjutit förut? - Nej.
Man trycker bara på avtryckaren.
Okej. Vi går in bakvägen.
De flesta är nog på framsidan.
- Varför installerade du buren? - Av säkerhetsskäl.
På baksidan av ett krematorium?
- Prata tystare. - Vad har hänt här?
Det får vi ta en annan gång.
Nu hämtar vi Russ.
Håll dig nära mig.
- Jösses! - Fokusera på det vi gör.
Andas genom munnen om du kan.
Använd den där, och sikta mot pannan.
Herregud!
- Jag ser inte Russell. - Inte jag heller.
- Gerald. - Herregud. Är det han?
- Han lever fortfarande. - Det är inte han.
- Bara ett lik i en Russell-dräkt. - Vad?
Han har varit död för länge, det syns.
Hjärnan försöker hänga kvar, men det är inte Russ.
Jag kan inte se honom så.
- Vad gör du? - Avslutar det. Sen sticker vi.
Gerald, titta!
Cristie, skjut den!
Skjut henne! Cristie!
Cristie!
Cristie, var är du?
Försvinn! Bort!
För fan, Bobby! Släpp henne!
Stick härifrån, Cristie!
Jag kommer strax!
Kom med in. Jag ska hjälpa dig.
Kom nu.
Sätt dig ner.
Du är chockad, Cristie.
Du måste få i dig lite vätska.
Tack, Gerald.
Varsågod.
Det är varmt och smakar inte så gott.
Men det hjälper.
- Vad är det? - En sån där energidryck.
- Som Red Bull eller Monster? - Nåt ditåt.
Drick upp. Det får dig att känna dig som en ny kvinna, jag lovar.
Vad var det du gav mig?
Du förgiftade mig!
Det är inte gift. Det är livets blod.
- Du ska få se. - Nej!
Du är speciell. Det var inte en slump att du kom hit.
Jag förstår det nu.
När du kommer tillbaka tar jag hand om dig.
Oroa dig inte.
Jag är strax tillbaka.
Översättning: Tilda Appelberg